I forbindelse med den årlige vårflommen vasker Enguri-elva
stein og jord nedover fra Kaukasus til Svartehavet,
og skaper små øyer i elveløpet.
Disse øyene er en velsignelse for de lokale bøndene
som forflytter seg fra de vasstrukne elvebreddene
til den faste, fruktbare matjorda på øyene
I tidsrommet mellom vår og høst kan de dyrke nok mais
til å brødfø familiene sine gjennom den lange, kalde vinteren.
Men bare hvis naturen vil...
Er de georgiere, bestefar?
Bestefar, er dette deres land?
Der borte er deres land.
Så hvem sitt land er dette?
Dette landet tilhører den som har skapt det.
Hei, hva heter du, vakre jente?
Så du er ferdig med skolen?
Hva med avgangsvitnemålet?
Neste år.
Dine stakkars foreldre vil ikke få se det,
men jeg ber til Gud at han lar meg få se det.
God morgen, bestefar!
Du har valgt et farlig sted.
Har du sett en fremmed her?
Er du sikker?
Hvis du ser noen, la oss få vite det.
Ta en hvil. Er du ikke sliten?
Du er varm, er du ikke?
Beklager, jeg forstår ikke ditt abkhazisk.
Kom deg i båten!
Hvordan går det, bestefar?
Hva er galt?
Du virker ikke glad over å se oss.
La det være, Boria.
Ikke irriter han.
Bestefar, har du noe å drikke?
Bare litt vin.
Gud velsigne deg!
Så, et langt liv for oss!
Et langt liv for oss!
Bestefar, du er virkelig mannen å treffe!
Synd det ikke er mer.
Vel...
Gud velsigne oss!
Skål, bestefar!
Du har fått et behagelig liv her.
Vil dere ikke si hva dere ser etter?
Vi jakter etter en hund,
men den er skadet og kan ikke dra langt. Så vi vil komme tilbake.
Hei!
Vi ser etter vår venn.
Hvis dere ikke ser etter oss, så er dere kommet til feil sted.
Så dere har ikke sett en fremmed?
Vel, farvel!
Kom! Kom!
La oss dra.
Norske tekster: Knut Evensen